Seksuaalisuus on ollut elämässäni niin satuttava kuin voimallaan minua riepoitellut asia. Se on myös tuonut ihania hetkiä, nautintoa, huumaa ja voimaa elämään. Hetkin se on ollut mittari miehuudelleni, toisinaan sillä on mitattu minun tai toisen rakkautta. Jonkun kanssa se on ollut pelottava alue, jolle olemme astelleet varovin askelin koska menneisyys on satuttanut hänen seksuaalisuuttaan.
Siihen on liittynyt pelkoja, tabuja ja niiden vastustusta sekä myöhemmin myös henkisten tavoitteiden mukanaan tuomaa kuormaa.
Suorittaminen, paineet ja pelko ovat olleet läsnä myös kumppaneilleni. Yhdelle on ollut mahdoton asia olla tuottamatta minulle orgasmia, sillä ilman sitä hän olisi epäonnistunut. Muutoin ihana ihminen on saattanut muuttua pelkäksi rooliksi kun alamme suudella – hoitaakseen homman kuten elokuvissa. Orgasmia on näytelty, kunnes olen kysynyt miksi. Koska niin pitää tehdä. Kenellekään heistä ei ole ollut helppoa pyytää tai ottaa vastaan, nauttia aidosti ja uskaltaa olla oma itsensä. Sen enempää kuin minullekaan.
Muistan kun ensimmäistä kertaa lähestyin seksuaalisuuttani ammattilaisen tuella. Etsin tukea koska tunsin, että tantra-kirjojen opettamista teknisistä suorituksista huolimatta, en uskaltanut tuoda sydäntäni mukaan. Aiheen avaaminen oli vaikeaa, sillä seksuaalisuus oli asia, josta ei puhuttu tällä tavalla. Minä en puhunut edes kavereille kerskaillen, koska aihe oli mielestäni liian tärkeä. Minulla ei ole ollut kovin montaa seksikumppania elämäni aikana, ja aihe on ollut ja on edelleen tantra-kurssien käymisistä ja ohjaamisista huolimatta intiimi asia. Asia, jonka haluan jakaa sellaisen ihmisen kanssa, jolle haluan paljastaa myös koko sydämeni.
Vuosia sitten mielessäni pyöri läheisyyden aikana ajatuksia siitä mitä ja miten. Oli tärkeää pyrkiä siihen, että miellyttäisin. Päästä tiettyyn lopputulokseen. Välttää tuomasta esille mitään häpeällistä minussa. Pitää piilossa se kuinka hauras olen pohjimmiltani. Ja silti saada seksiä koska siitä oli tullut ravintoa, tapa täyttää tarpeita. Kuinka monta asiaa, osaa ja kokemusta jouduinkaan rajoittamaan, jotta en joutuisi kohtaamaan häpeää. Ja kuinka kaukana kaikki edellä mainittu piti minut todelliselta kohtaamiselta, itseni tai toisen.
Pettymysten, odotusten ja asiaan liittyvän jännitteen kasaannuttua kokeilin sulkea asian pois mielestäni. En halunnut enää kohdata asiaa. Kielsin haluni jakaa itseni toisen kanssa. Huomatakseni vain etsiväni kanavaa seksuaalisuudelleni muualta.
Aiheessa on edelleen opittavaa. Olen silti iloinen siitä, että uskalsin etsiä tukea omalle seksuaalisuudelleni. Sen myötä voin nyt kokea sen ja siihen liittyvät tunteet niin itseni, rakkaani kuin muiden ihmisten seurassa. Se on mahdollistanut sen, että uskallan olla itseni myös läheisyydessä, joskus epävarmana, joskus itsevarmana.
Uskallan elää rakastelun aikana niin ilon, halun, vihan, surun kuin rakkauden tunteeni. Uskallan nauraa ja itkeä. Olla hiljaa ja hengittää, tai antaa ääneni täyttää huoneen. Antaa ja ottaa vastaan tasapainoisesti. Myös pyytää sitä mitä haluan. Jakaa minut ja ottaa vastaan toisen, juuri sellaisena kuin siinä olemme. Ja myöntää myös sen kun se syystä tai toisesta on vaikeaa.
![Rakastelu on yhdessä hengittämistä.](https://hidastaelamaa.fi/wp-content/uploads/2014/11/aaro-löf-hidasta-elämää-rakasteluun-hidastaminen.jpg)
Matkalla tähän päivään olen hidastanut oman seksuaalisuuteni äärelle. Myöntänyt kuinka voimakas tämä asia minussa on. Todennut kuinka syvällä se on minussa on ja kuinka paljon tuntematonta siihen liittyy. Kuinka hallitsemattomana ja syntisenä sitä pidän. Kuinka vaikeaa sille on antautua. Tutkinut miksi tarvitsen sitä kun tarvitsen. Antanut ja pyytänyt anteeksi, että olen manipuloinut sillä ja seksiä saadakseni. Kohtaaminen on herättänyt vihaa, häpeää, pelkoa ja surua.
Onneksi olen löytänyt lähemmäs sitä, että voin antaa asioiden olla ja tapahtua kuten ne luonnollisesti tapahtuvat. Rakastaen, läsnä ja antaen yhteiselle jaetulle, meille, sen arvon, jonka me ansaitsemme. Kun ajattelen sitä, kuinka paljon olen saanut siitä, että olen turvassa uskaltanut tutkia tätäkin aluetta itsestäni, tiedän miksi sisällytän seksuaalisuuden ja läheisyyden aiheet osaksi työtäni.
Seksuaalisuudessa minua on auttanut:
- rehellisyys toiselle kaikesta siitä, mitä tunnen ja olen siinä hetkessä
- tuki, turva ja tila, jossa minun on ollut turvallista tutkia
- tavoitteista irti päästäminen
- toisen huomiointi
- myötätunto toisen inhimillisyyttä kohtaan
- toisesta tutkimusmantereena kiinnostunut leikkisä asenne
- seksuaalisuuden jakaminen pieninä eleinä arjessa kumppanin kanssa. Paras esileikki tapahtuu arjessa, aktin ulkopuolella
- uskaltautuminen itsestä, omasta kehosta, sosiaalisista tilanteista ja elämästä nauttimiseen
- oman ja toisen hengityksen kuuntelu rakastelun aikana, auttaa olemaan läsnä
Kysymyksiä?
- Mikäli sinulla on kumppani, jonka kanssa haluaisit hidastaa, voisitko kertoa hänelle halustasi? Siitä miten koet läheisyyden nyt? Siitä mitä sinä tarvitset, vailla syytöstä ja ymmärtäen, että aihe on jokaiselle herkkä.
- Mistä on kysymys silloin, kun kaipaat seksiä? Minun kohdallani seksi on mm. täyttänyt yksinäisyyttä ja epävarmuutta. Se on toiminut kanavana jännitteiden purkamiselle ja ollut myös tapa saada rakkautta silloin kun en ole sitä osannut antaa itselleni.
- Suostutko nauttimaan seksuaalisuudestasi ja itsestäsi muulloin vai onko seksuaalinen “energia” täysin kumppanisi vastuulla? (huom. tämä ei viittaa eroottiseen kanssakäymiseen toisten kanssa)
- On vaikea olla läsnä ja avoin seksuaalisesti, jos ei ole kykenevä olemaan läsnä ja avoin intiimeissä suhteissa tai muuten elämässään. Mikä auttaisi sinua olemaan enemmän läsnä? Ja mikä auttaisi sinua luottamaan ja kokemaan turvaa, jotta voisit olla avoin?
- Onko sinun seksuaalisuutesi sääntöjen sanelemaa? Saako se tapahtua tavalla joka puhuttelee sydäntäsi vai sanelevat säännöt sen miten, missä, milloin aja kenen kanssa seksuaalisuutesi saa toteutua?
- Oletko ottanut aikaa oman seksuaalisuutesi tutkimiselle?
- Mikään ei ole niin parantavaa kuin hyväksynnän saaminen silloin kun on inhimillisyytensä äärellä. Annatko sinä sydämesi olla auki toisen inhimillisyydelle?
Hidastaminen rakastelun äärelle oikean ihmisen kanssa on parantavaa. Siinä on tilaa haavoittuvuudelle, halulle, haavoille ja leikkisyydelle. Parhaimmillaan se on tilanne, jossa kahden ihmisen koko olemus saa tulla nähdyksi ja rakastetuksi yhteisessä leikissä.
Minä en ollut siihen valmis ennen oman seksuaalisuuteni kohtaamista.
Sydämellä, Aaro